Адам Бид
34 | ЏОРЏ ЕЛИОТ
Мој је живот и сувише кратак, а дело Господње и сувише велико, те не могу ни мислити да течем своје огњиште на овом свету. Нису моје уши биле глуве за ваше речи, Сете; кад сам опазила да сте ми поклонили љубав, мислила сам да ли није можда воља Провиђења да променим свој живот, и да нас двоје постанемо блиски сарадници; и изнела сам ту мисао пред Господа. Али, кадгод сам покушала да се зауставим на помисли о браку, и о нашем заједничком животу, увек су ме прекидале друге мисли: сећање на време кад сам се молила Богу крај болесних и умирућих, и на срећне часове кад сам држала проповеди, кад ми се срце испуњавало љубављу, и Реч ми обилно долазила на уста. И кад бих затим отворила Библију, да ми она каже опредељење, увек сам наилазила на сасвим јасну изреку о томе у чему је мој позив. Верујем ја, Сете, што кажете да бисте покушали да ми помажете, а не да ме ометате у мом делу; али ја видим да наш брак није воља Госпедња — другамо вуче Он моје срце. ја мислим да живим и умрем без мужа и деце. Мени се чини да у мојој души нема места за моје личне жеље и бојазни; Господу је било угодно да испуни моје срце потребама и патњама његова раднога народа.
Сет не беше у стању да одговори, И они иђаху даље ћутећи. Најзад, кад већ стигоше близу капије, он рече:
— Добро, Дајна; гледаћу да будем довољно јак да то поднесем, и да трпим као да гледам у Онога који је невидљив. Али сада осећам како је мала моја вера. Чини ми се, кад ви одете, ништа ме више неће моћи обеселити. ја мислим да оно, што ја осећам за вас, прелази обичну љубав према девојци; јер, ја бих био задовољан и да не пођете за мене, кад бих само могао прећи у Снофилд и бити близу вас. Веровао сам да је та јака љубав, коју ми је Господ улио према вама, знак којим ћемо се обоје руководити; али ето изгледа да је то само једно мени намењено искушење. Можда је оно што осећам према вама више него што бих смео осећати према
по А ин Мате "о ари а ли - ок