Виљем Тел : позоришна игра у пет чинова
"6
Јер: на крај света води сваки пут.
ЈОХАН ХРИСТОФ ФРИДРИХ ФОН ШИЛЕР =
Твоје крвничко срце бестидно И што у часу мука паклених Своме сам срцу тада обећо Свет ми је завет — испунићу га. Мој си господар, мога цара власт, Но ни цар не би себи допушт'о Што си ти — Он те амо послао, Да строго судиш, јер бејаше љут А не, без казне, с вољом крвничком, Да све грозоте овде изводишх Но има Бога, он Бе бити Суд, (Он казни, он се свети праведно, Овамо, грких бола сејачу А сада моје благо највеће Даћу ти један хитац, који се: Скрушеној молби до сад опир', Ал' теби неће бити отпоран — 7 (О, ти тетиво, моје уздање, Што си ме увек верно служила,“ У радостима моје забаве, Ни сад у страшној збиљи, кунем те, Не остави ме, не изневери! . – Још само сада држи ваљано, Верна другарко, што си сваки пут Вихорна крила стрели давала Јер ако сада слабо одлети,“ Ја друге немам да је заменим.“
___ (Путници иђу преко позорнице.) Сешћу на ову клупу камену, Где путник само за трен почива, Јер овде нема људске домаје Свак мимо другог брзо пролази, Нити ли пита ко за чији бол Овуда иде брижни трговац,» Скрушен поклоник, монах побожни, Разбојник мрачни, певач весели, И кириџија с коњ'ма товарним, у Што из далеке земље долази;
Сви за својијем послом одлазе —