Вукова преписка. Књ. 3
ЈЕРЕМИЈА ГАРИЋ 4Л
знало Црнугору, примфтили (на страни 6-о5) да Аустртшско Шравителњство не допушта свопмљ поданницима ходити у Црнугору, и тако ни на Рјечки Џазарљ. 2-9 (на страни 8(0-01) дасте умножили народљ у Црногорв: л невђруемљ дага има до 60 тасућа душа; но ово нека бОм остадо како в речено. 8.е Али оно (на стр. 4#5-95) што ве говорите о Владнки садашифиљ, како би и ла рекао: ита (јеша8 (дег ђе; мгетет дедеђутезје УПафћа, дет дбе Мотепедуттег је безаззет, =— незнамљ можелисе оправдати“ У овимђ краевнма и готово свудђ по свјету мнелисе и тврдосе вђруе — ако инеправедно — да г предшествугоћи садашнђму владнка, Оветки Петар, бно ученђуши човекљ п блатоговђин виши Владнка; да в толико взнка знао и да —- што а знамђ како и зашто — заслужуе мђето међу напславнјимђ великимљ мужевима: 0806 обе овуда мнђнје о ићму. А о садашнђиљ Владнки говорисе, да не за Владнку створенљ, него за доброга гранатвра и говорисе како о младомљ, дерзновенномљ, безваконномљ и читанвмљ развратик кнрига изштећеномђ човеку, п зато опасномљ за се п за Црногорце! — ово нека е зиб гоза. —
()биавленјиа ваша о кнљизи Црна Гора и Бока Которска раздаосамљ у свое време како овди тако и у Бокама; но до данасђ ниоткога никаква отговора немамљ, кромђ отљ оца проте Николаевића, коп ми рече, да вамљ е већђ давно 0отговорто преко Г. Владисавлфвича.
Симо Милутиновићљ ИсторограФњ Србски, недавно послао ми в по Дилиженци преко Лемберга едну кнљижицу нђговогђ сочинени, Трагедио Обилића, коза ве печатана у Ланбцигу и ког е мени посвето, и пишеми, даму скупимљ коега пренумеравта на Исторпо, незнамљ какву, и на П%ванно Црногорско-Херску, коеће кнђиге скоро издати; а у писму нити пма дата, нити мета отђ куда 6 писао! нити ми шилђ квое обавленје, Ако што знате о нбму и гдвсе сада находи % молимљ васљ лвитеми.
Поздравитеми Г. Г. Копитара п Тирку. Васђ пакљ и ло. безну вашу Фамилпо лобезно поздравлаоћи, сљ истиннимљ високопочитанемљ оставмљ
25-а ОСептемвра 1887-а
Рагуза ==
Та Октомвра года.
вашђ ваздашнђи почитателђ и слуга Јер. Гагичљ.