Вукова преписка. Књ. 3
62 == 4 МО РАНКОВИЋ
догађај скоро олет однесе шред лице Његовога Сијатељства, молим те, да га за мене пољубиш у скути у руку. Моја ће брига свагда бити највећа, да се његове милости достојан показујем, и да им моју вјерност и приврженост дјелом засвједочавам. А ја ћу му писат кад примим ту обећану милост. Сад ћу 0. Муселимчанина, пли његово писмо сваки дан погледати (ако он амо и не дође, мислим да ће ми ту милост Господар послати преко овдашњи трговаца, који ће ме ласно моћи наћи).
Знам, с каком си ми радошћу ово писмо писао. Знај, да сам и ја свагда твој стари пријатељ. Ја сам с мојима Фала Богу, прилично здраво.
Поздрави ми ту све пријатеље и познанике, а особито твоје домашње. Ја сам свагда
У Бечу 9. Нојемву. 826. Твој стари пријатељ, Вук СтеФ. Караџић.
[Два Вукова концепта у арх. 0. К. Академије бр. 2464].
У Београду 29-а Х-вра 826. Лобезни Господине Стефановићу!
Данаске примлосамђљ писмо едно од Ннова Кнажеска Сизтелства нашегљ Господара, са копмљ пошилоћи вам 200 гроша, препоручуоми да вамђ одљ стране нове лвимљ, да како исто писмо примите овамо да пођете, пи ти 500 гроша шило вам се само за трошакђ вашљ путемђ довде. Ново Сичтелство позивазоћи васљ, каже, ако ви сада дошли неби,
селу у Србији, у лубњачи или у кровњачи, волио живити, него у Бечу или у Шаризу у Царским дворовима. Та је љубав к отечеству мене ево 13 година задржала, те ни у каку царству нити сам се могао потписати за подајника, нити сам ћео каку службу тражити. Ако би ме игда жеља понијела да у овим земљама које време пгроведем, то би само зато било, да би отечеству и народу нашему могао оно учинити што тамо не могу; а не што би ја волио живити амо него тамо.
Ако те какав догађај скоро однесе к Њиовоме Сијатељству, молим те, да га за мене у руку и у скут пољубиш. СОвагда ће моја бити највећа брига да се. [Ту се прекидај.