Вукова преписка. Књ. 3
64 ~ М. РАНБОВИЋ
сам Фала Богу здраво и неимаоћи друго што писати вам, само повдравлам васљ од Господе Кнезова: Ђорђа Парезана и Николе Станковића, Бобовацљ отишао е кући предљђ празник. бсам
Ваш непремђнни Брат М. Ранкович.
|СЏпоља : | Тет Нета Упк 5берћапоу1с5 ал! Фет Гапдтаззе Љ 291. 1 УУгет;
(Ориг. у арх. С. К. Академије бр. 2466].
ПИ Ллобезни Господине Вуче!
Примлосамђ писмо ваше, са приложенимљ писмомљ Маре Милованович из Бистрице, бивше код васљ четири године у служби. Лесамљ нБоизи исто писмо предао и како оно такоим прво точно прочитао и истолковао, она драговолђно покорава се предложенио вашемљ и хотђла е данасљ у Земунђ прећи и васђ онде очекивати, служећи у каквоп поштенои кући; но сумншоћи оћетели ви наскоро доћи и далће моћи службу по волн наћи, доволђно тешко иоп опетђ у Земунљ повраћатисе, а рада е и у Бистрицу отићи да види место рођена свогђ, затоће вам пи она овом приликомђ писати, пакће опет нетавленја вашетђ очекивати, какоћесе владати Бад из Бистрице дође. Леам нрои доволђно совђтовао, да послуша у том совфта вашег и дао сам пои нешто и трошка кад е овде дошла, притомљ препоручиваосам Науму Ленићу код коега. у вући сћди, да иоп дао што е нуждно на моп рачунљ, н0 онами каже дае у кући радила и неће требати, да се што за кост ин плати. Она кад е у Земунђ дошла, два пут писаламле да иоп оца и брата добавим, дасе швнма састане, коесам а и учинјо. Али нисам знао даће овамо прећи, нити мје она то авила док нле дошла. — Овде иоп се нека мала прилика и за удало авли, но по моемљ мнћнио није спроћу ибне способности. Она управо сама незна како сада да чини, не-