Годишњица Николе Чупића
ГОДИШЊИЦА 104
доказао да је та песма имала утицаја чак и на састав Вишњићеве песме „Почетак буне против дахија“.
Даље знамо да је београдски учитељ и свештеник Јован Томић у почетку 1809. године био добио налог да набави повећи број примерака књиге „Цветник“ од Јована Рајића, а све за потребу школске омладине.
Овде се треба још сетити различитих школских Ењига, које су ученици опда могли имати у рукама, као и лепих рукописних лекција из Опште Историје, Географије, ПЏравних Наука и других дисциплина које су предаване у београдској Великој Школи тога времена или у Доситијевој Богословији — о чему се више може читати у мојим списима „Београдска Велика Школа 1808.—1813.< и „Доситије у Србији“.
Од знатног је интереса забележити да се и Качићев „Разговор угодни«“ онда читао у Србији. Вук Караџић казује како је он, вративши се у Србију, после покушаја да у Карловцима учи школу, нашао у њој „једну велику Песнарицу (од Качића) са Латинским писменима печатану“, па је читајући то видео да се збиља цени народно певање.
Још знамо да се у Србији читала у препису једна поетска посланица Доситију од Глигорија Трлајића из 1805. године. |„Доситије у Грсту“, 19.—90.) Тако исто су читане и друге Трлајићеве песме у славу Карађорђа и у част српског освојења Београда.
Напослетку још једну дирљиву слику. Свакоме је познат трагичан свршетак живота јуначнога војводе Петра Николајевића Молера. Милош Светић у предговору ка своме раду о Српском Устанку прича како је Молер, тамнујући у Делијском Конаку носио уза сеи „Басне“ Доситијеве, а ми знамо да је имао у своје доба и „Етику“ и друге списе Доситијеве. Читајући тада ову књигу басана, Молер се, на јуначкој невољи, занимао и још једном необичном забавом. Посматрао је свој лик у маленом огледалцету те је себе нацртао на натписном листу Басана. Тај је примерак доцније био у рукама Светићевим па је пропао у Маџарској Буни. Светић је држао да је тиме изгубљена могућност за потоњу израду лика Молерова, али је он ресториран — према једној старој, доста слабој, скици до-