Годишњица Николе Чупића
О ЦИГАНИМА У КРАЉЕВИНИ СРБИЈИ 329
Они нису привезани за једно место, већ иду од места до места и у заклонитим местима од ветрова" обично на раскршћима путова, поред села, а близу воде начине себи лети шатор, а зими земунице и у њима проведу неко време радећи своје послове. Кад ту нестане рада, или им се досади, натоваре своје шаторе, покућанство и децу, нешто на коње, а нешто на леђа, па иду и траже друго место. — Места на којима Цигани граде своје шаторе преко лета и своје земунице преко зиме готово се знаду. На њима скоро увек има Цигана, ако не из једне групе а оно из друге, треће ит.д. Таква се места у Србији обично зову Циганско падалиште.
Живот Цигана скитача је врло прост. На голој ледини разапну они своје прљаве черге, под њима или испред њих ложе ватру, која им је готово све и сва. Поред ватре пободу криво дрво, које један крак пружи преко ватре, па о тај крак обесе котао, у коме се или што кува или је у њему чиста вода. — Ако је хладно или ружно време око ватре се сви греју, а ако је лепо поред ње седи само понека матора Циганка или Циганин који већ нису нп за какав посао. Сем бакрача, „лонца, кашика и тестија за воду немају пикаквог другог посуђа ни покућанства. Џа и алат којим раде састоји се из најпотребнијих и врло примитавних делова. — Ја сам много пута посећивао Цигане чергаре и вечито сам пмао исти утисак, утисак који стално упућује на чуђење како им се не досаде патње таквога живота. — Зиму ретко проводе под чергом, већ се побрину и у заветрини ископају земунице.
Кад се скитачима на каквоме месту особито допадне, такво место обележавају засецањем у дрвеће или удубљењем у камење. Ис“о тако обележавају својим знацима и места где им се ма у чему није допало. Ово чине колико себе радп, ако би пх пут наново ту довео, толико п ради других Цигана скитача који би ту наишли.“
:' Цигани се ветра ужасно боје. У њих има пословица која каже: „Јевенд бизи бравел нашти товел. (Зима без ветра не може да буде). 2 0 циганским путним знацима (У апдегхејсћеп) види опширно у: Апз
Чега 1апегеп Геђеп дЧег Хасецпег хоп РПг Непилећ хоп УУпајоска, Вег и, 1592, «стр. 91—112. ,