Дело
30 Д Е Д 0
„Међутим ево шта је у ствари било. Г. Ристић пре нашег поласка из Цариграда није само мени већ и управитељу двора, Настасу Јовановићу, ствар писма препоручио; и како се Кнез одмах но новратку није могао тим писмом занимати, а он, по својој природи сумњичења, предпостављајући да је неко противан да му се такво иисмо напише, бомбардовао је својим писмима Настаса Јоваиовића, да напомене Књазу дато му обећаље, дрдајући лукаво «да ће се иначе помислити да Књаз нема довољно куражи да лично, и мимо предпостављеног Министра, иохвали једног вредног и оданог чиновника, коме сигурно Министар завиди и саревњује за Кнежево благоволење." Овако је Ристић био уобичајио тумачиги свако, и најмање задоцњење или заборавност од стране министра у стварима, које су њега лично интересовале. Тако му никад није могао опростити, што је случајно заборавио да се у новинама обнародује да му је Књаз Црногорски подарио „2-гог степена Црногорски Орден” и т. д. «А да је Ристић у своме сумничењу, пецкању и оговарању оних, које не воли, кадар сваку гранииу премашити, то је и Књазу Михаилу било познато Једанпут ми он , без икаквог мог повода, рече како је чудновато до ког степена мрзи Ристић начелника иностраног одељења Милоја Лешјанина. Гарашанин, рече Књаз, понајвише сам пише Ристићу, и пре него што гшсма експедира, донесе их мени на прочитање, ја сам дакле подпуно у течају свега што му он пише, и добро знам шта је Гарашаниново а шта Лешјаниново дело, па при свем том у свој преписци Ристићевој, где год има какву идеу, или к.акви израз да критикује, он за све то окривљује и напада сиромаха Лешјанина нп крива ни дужна w «Тако исто кад је доцније почео свог министра г. Гарашанина код Књаза пањкати и црнити, вадио је из његових писама поједине мисли и изразе, и изопачавао их je у свом смислу, доказујући час недоследност или неспособност г. Гарашанина, а нарочито злоупотребљавајући словно, а la lettre, којекакве шале и подскочице, којима је Гарашанин изобилно служио се у својој преиисци са својим друговима н пријатељима, особито спрам Ристића кога је он свакад, од самог