Дело
ПРВН КОРАЦИ_
50^ На тренутак завлада опште Нутање. У то се време зачу звонце. — Јамачно, Орловскп, — напомену Вењецка. немирно погледајућн на Риму Михајловну. — Не, он је рекао да неће доћи! Јуче сам га срела па улици ! — равнодушно напомену Рима. — И врло добро што неће доћи. Ја не могу трпети тога Нарцмса ! — шану Коврова на ухо Рпми Михајловној. Она само мало смагну раменима. Сви гледаху на врата, очекујући ко ће ући и кроз један минут угледаше Стрепетова, који, после неколико корака, застаде, збуњен видевши непознато друштво, и, одмахујући иосле поздрава својом црном косом, запита : — Овде живи .. Али, угледавши од једанпут Риму Михајловну, која устаде од стола, он. ие довршив питање, журно приђе к њој, узбуђено стискујући јој руку, и његово се лено, пуно свежине, лице обасја радосним, светлим осмехом. НДСТАВИЋЕ СЕ