Дело
Д Е Л 0 Секретаре најпре доведемо у капетанску кајуту и посаднсмо, по јучерашњем договору, на две фотеље. Остали ннсу смелн да седе. Секретари изјавише да желе впдети адмирала. Дремљиво, не гледајући ни на што око себе, спустише се они у адмпралску кајуту. II ту, у зпак највећег поштовања, понудимо им на фотеље по .један сафијански јастучић, тако, да цм ноге не допираху до земље. Шта би почасније? Донеше им чаја н наливке. Они сркнуше чаја, наливку не узеше, рекавшн да пемају кад и да су дошлн само да јаве од страпе губернатора, да љегово превасходство чека Русе. Опи нас замолише да не пдемо узастонце за љима, како би онн за времена могли да нас предусретну. Наши чамцп, рекоше они, не иду тако брзо, као вашн. Баниоси осташе да иду с нама. 9. септембар — дан рођења Његова Императорског Височанства Великога Кнеза Константина Николајевнћа. Кад смо после молебна поседали у шалупе на катаркама се подигоше заставе н људи потрчаше уз катарке и конопце, чим се руска застава ноказа на адмиралској катарци. Тек се адмиралска шалупа маче с места, заставе свпју нација за тренутак се разавнше на оба брода и залепршаше се на сунцу. Наноредо с хпмном Боже царја храни грмну трократно ура. Јапанци, што беху на шалупама, око пет стотина људи, за тренутак се забезекнуше, па онда н сами дадоше маха својему изненађењу узвиком. Напред иђаше адмнралски бродић, К. Н. П-т беше на њему да би на брегу нрпнремпо почасну стражу. За њим је пшла шалупа са стражом, па онда — друга с музикантнма и служитељима, па шалупа с официрима, п најзад шалупа, у којој беше адмирал са свптом. Позадп је пловио бродић у коме беше један официр. Унаоколо се внђаху многе јапанске лађице; једне су пшле напоредо с нашима, друге су нх хтеле да обиђу. Путовало се лагано, скоро цео сахат, музика је свирала за све време вожње. Па батерцјама, прнстаништима н хумовнма — гомиле обријаннх глава и разнобојних, пајвише плавих долама. Нунови као патке, пливаху унаоколо, алп нам не прнлажаху Олизу. Ми смо радознало гледали величанствене брегове канала, пзмеђу којих пролажасмо. -Ја опет нисам могао да уживам од досаде, гледајући места, где је природа сасвоје стране учинила све, да да човеку нрилнке да покаже и своју творачку руку и