Дело
92 Д Е Л 0 Мора се проговорити малко подробније о та три домаћа чељадета. О старцу Григорију Васиљевићу Кутузову ми смо, у осталом, већ говорили доста. То беше човек чврст и одлучан, који је упорно и право ишао к својој тачци, ако је само та тачка по каквим било узроцима (често за чудо нелогичким) стала пред њега као необорива истина. Уопште говорећи, он је био частан и непоткупљив. — Жена његова, Марта Игнатјевна, крај свега тога, што се испред воље свога мужа целог свог века без поговора уклањала, страшно је наваљивала на њега, на пример, одмах после ослобођења сељака, да оду од Карамазова у Москву, па да тамо отворе какву било трговиницу (они имађаху нешто мало новаца); но Григорије одлучи још тада и једаред за навек, да жена „лупа којешта", „јер је свако женско несавесно", и да они не треба да одлазе од свог дотадашњег господара, па какав је да је, „стога што је то сада њихова дужност“. — Разумеш ли ти шта је дужност? — обрати се он Марти Васиљевној. — Ја о дужности разумевам, Григорије Васиљевићу, али каква је ту за нас дужност да овде остајемо, ту ти ја ништа не разумем, — одговори одлучно Марта Игкатјевна. — Не мораш ни разумети, али ће тако бити. Од јако да ћутиш. Тако је и било: они не одоше, а Фјодор Павловић им одреди плату, не баш велику, али ју је плаћао. А Григорије је уз то знао, да он на господара има неоспоран утицај. Он је осећао то, и то је и било тако: лукава и јогунаста будала, Фјодор Павловић, човек врло чврстог карактера, „у неким животним приликама", као што се он сам издржаваше, бивао је, на велико чуђење своје, чак врло слаб карактером у неким другим „приликама живота". И он је сам знао у каквима, знао је и бојао се многог чега. У неким приликама живота требало је биги на опрезу, и при том је бивало тешко без поузданог свог човека, а Григорије је био човек ванредно поуздан. Чак се и тако дешавало да је Фјодор Павловић много пута у току своје каријере могао бити бијен, и то како бијен, али га је увек спасавао Григорије, премда је ова сваки пут после тога своме господару читао лекције. Но саме батине не би застрашиле Фјодора Павловића: дешавали су се неки виши случајеви, и чак врло фини и заплетени, када Фјодор Павловић ни сам управо не би био кадар одредити ону не-