Историјски преглед српске штампе 1791—1911.
51
краја 1876 године, када је престао, после петнаестогодишњег излажења. Млади либерални нараштај шездесетих година, и радикално-социјалистички нараштај седамдесетих година налазио је у том консервативном листу, у ком су радили Матија Бан и Др. Михаило Розен, свога непомирљивога и безобзирнога противника, и можда ни о једном српском листу није се толико зла рекло колико су говорили о њему напредни листови шездесетих и седамдесетих година. Позната је Змајева песма Видовдану (1866):
Ти чиста водо из каљавог врела,
Ти чегртаљко слободни' начела,
Под лорфом лава дипломатско шише,
Дромбуљо стара политике више!
Гласило лова, параде и смотре,
Ти дуго путо министарске лотре.
Црвеном крестом напућена ћурко,
Ти слатка, лепа, отровна печурко !
Ти ситна буво назадњачког свраба,
Преслицо прашна кукавички' баба,
Безуба слико од Кервера стара,
На златном ланцу господскога литара,
Неверна веро сваког господара —
Нема ти пара!
Исте политичке боје као и Видовдан био је и „шалђивњи листђ“ Ружа, који је у Београду од 1865 до 1872 издавао и уређивао Михаило Ћелешевић. Ружа, „Матора блебетуша“, како ју је називао Ђура Јакшић, а нарочито њен уредник, била је сталан предмет подсмеха и исмевања младих.
Србија Све до 1867 године либерална опозиција (87187) у Србији остајала је без свога гласила. Тек те године Љубомир Каљевић је у Београду кренуо „Политичко-економни лист“ Србију, који је у брзо прикупио око себе све не само либералне, но у опште
напредне елементе у Србији, и који је одмах постао 4»