Луча Микрокозма
ДУ у да] 4 (| ће
ЛУЧА МИКРОКОЗМА
355
360
365
370
375
380
Тронодржну сву обузе гору,
У виду се уреди вије -ца Правилнога, но дебљином страшна, Па се поче врћет са хитрином
На зефирна разљућена крила
Око трона и горе свештене
Са потреслом преужасном јеком.
Свеколике борбе океанах Које чине са крутим скалама У највећу њихову бјесноћу, Свеколике напоре вјетровах Што се чују на земноме шару Против свијех густијех љесовах Да у један глас могући слијеш, Јек би њихов слаб веома био: Да покаже крупну силу гласа Којим облак витлећи јечаше,
Ово чудно ненадно јавлење Бој крвави на небу прекиде; Сви војници, вјерни и невјерни, К трозу творца поглед обратише, Ма невјерни све једнако хуле Име неба и славе господа; Док свакоје небесно свјетило Теченије своје заустави И свјетлости своје половину Свако врати под пламену круну.
Одједном се облак разјечани У два пола стравично састави; На њима се одједном појави Колесница како сунце св'јетла,