Наша књижевност
Сасвим фини- господин - | ђ 453
о томе, како су им и данас у школи „солили памет , и како сутра њихов професор математике треба за целу гимназију да одржи | предавање „О отрову материјализма“, и како је већ данас био сав блед и несрећан због тога. Јер на предавање ће доћи, то је наговештено; сам господин министар просвете. Вечерали су, као м обично, чаја и хлеба с пекмезом. Госпођица Вера је, расејана више но обично, после вечере увијала косу у „папилоте“ и није очигледно ни слушала сестрића, који се жалио како већ и у школи почињу да врбују за добровољачке одреде и како и у његовој кл има један љотићевац „пред којим мораш да пазиш шта лајеш“. _
= Душко, иди да спаваш! —- рекла је госпођица Вера. — А сутра ујутро не заборави доктору Милеру да честиташ празник.
— Хоћу, ђавола, — прогунђао је Душко.
— Кад ти не би био неучтив... — уздахнула је тетка.
Младић се затим повукао у трпезарију, где је спавао на дивану откад им је Немац заузео собу, а мајка и кћи су легле у, брачне кревете — у којима су упоредо спавале од смрти старог Николајевића. Али те ноћи дуго нису могле да заспу. Из собе доктора Милера допирао је до њих пригушен разговор и смех, па тиролско јодловање, па цика нека. Чуо се и грамофон, а у једном тренутку стара госпођа Николајевић села је у постељи и немоћно пљеснула рукама.
— Ето ти, разбијају чаше. Чујеш ли
Ћерка јој ништа није одговорила и она ју је цимнула за рукав:
— Вера, одоше нам чаше, чујеш лиг О господе, све покршише! Шта да радимо»
= Па шта им можеш» — рекла је Вера. — Сигурно пију у дершафт“. То је код њих обичај. Пусти ме да спавам.
Стара је гунђала и грдила, али јој Вера више није одговарала. Онда је и стара, гунђајући, заспала.
Било је то већ пред зору кад их је обе пробудило дивљачко лупање у врата.
— Аштпасћеп! Отворите! — драо се пред вратима њихове. собе промукао глајс. = Шта је тог — прошапутале су у исти мах мајка и кћи, а
пудла је под креветом зарежала. | У истом тренутку је нечији лакат пробио стаклено окно на вра-
тима. Кроз прозор се провукла рука, окренула изнутра кључ у бра-
ви, и у соби се, у дрхтавој светлости кандила, појавио доктор Ми-