Наша књижевност
Преузимање:
Приказ у BnLViewer-у
Дан,
ПОВРАТАК
ко поплава светла сребрна, на путу је запевао мом:осећам струјање сокова,
шум златног класја,
и токова,
и видим
безброј руку
у замаху,
и чујем клик , нових победа
У ударима,
у песми,
у даху.
Ја се вратих
из земље далеке
да искру
срца свог
разбуктам
у пламен,
да будем зрно у снопу, у згради камен,
и горе наше лист.
Ко стена сура чврста је воља.
"градитеља.
Знам: разбијена је тмина и где погледам —
= Отаџбина!
Драч
у корену засекла истине оштрица, па врхови темељима дишу.