Наша књижевност
Књижевност
Мисаило Сваком на вољу дај... |
Варлаам А пијаници рај, оче Мисаило. Дела, да гуцнемо по једну чашичицу за ову нашу крчмаричицу: Ти погледај, драга моја, ти погледај на мг...
Него, оче Мисаило, кад ми брк у чашу огрезне, тад не волим да видим трезне; с добрим људима пијем, са злима се бијем; изволи, ако си ми друг, — ако ниси, Хајд, на лево круг: где се попу софра спрема, ту ђаволу места нема.
Григорије
Чашицу пољуби, ал памет не губи, оче Варлааме! Видиш, и ја понекад умем глатко да намештам.
Варлаам А зар ја губим памет2
Мисаило Та пусти га, оче Варлааме!
Варлаам
Какав ми је ово светац> Сам нам се прилепио успут, не знаш ни ко је ни откуда је — па се још прави и важан... (Пије и пева). Млад се кале постриже...
Григорије (крчмарици) Куд води овај пут»
Крчмарица У Литву, 'рано моја, у Лујове Горе.
Григорије А је ли далеко до тих Лујових Гора»
Крчмарица
Није далеко, до вечери се може стићи, да царске власти не устављају, да граничари не стражаре.
Григорије Шта, устављају2! Како тог А