Наша књижевност
Преузимање:
Приказ у BnLViewer-у
| Е ; | ј |
није нас одбранио плот. Баштине су зарасле у љуте траве, ко и ми некад у своје прње.
Тамо се доста блала скрило. Устај! Сад у мобу
у велику
зову. ( Са свих страна се свило
и стекло ко у рову.
И дођоше справе,
ко тром 3 затрмљеше у дивље лутове. Насред раскрчене дубраве-“ нов се бијели дом,
мјесто колиба од шевара, и у земљи новој видиш веље плутове, а нелдје бачена ралица стара.
Та трава, љута ко ос,
сада у бразди труне,
а шума у сплетове
и земља што бијаше нанос, ко снијећ на сметове,
сад нам и око и срце пуне.
Машина — сторуки џин — ~
постала замка
и зтрабила дивовска стабла,
а твоздени клин.
рови жиле и коров вјековне силе што пада ко сламка, као самораст слаба.
Насип се диже ко мост велики бедем до мора.
5