Наша књижевност
Преузимање:
Приказ у BnLViewer-у
220
Јар И.
ти Ирма И РАНА У И та У НЕ
Књижевност
Здраво обале у белом сјају,
и воде ширне са бљеском риба, за топли сан у завичају поздрављам сунце изнад колиба.
То сунце што је у сећању сјало са ликом мајке у свакој чети. Поздрављам све што је остало да ме на живот дубоко сети.
Сад знам да сваки вихор љути мора са треском и да прелети, и ево, дубоко, док лето жути, осећам да ће скоро почети
да се у мени ко крв наставља топли тај свет, сав, до камења, који ме у овај дан поздравља
из шуме зеленом граном смирења.
Стеван РАИЧКОВИЋ
пак