Наша књижевност
648 - Књижевност
као неку врсту очигледне. илустрације за своје теоретске „тезе. Не. улазећи овде у разматрање односа Дидроових теоретских концепшија- и. његових стваралачких реализација, мада би таква разматрања дала врло поучне резултате, треба рећи да је недавно позоришно- извођење Дидроовот дела Је- љли- добатоје. љи зао 5 _на једној малој париској позорници, показало његове изванредне чисто сценске квалитете. Досад тако тужне судбине, - оно је, изведено од једне скромне трупе без великих имена, али не и без ауторитета, добило, готово једнодушно, висока признања пого= ришне критике. Позоришни хроничар једног недељног књижевнот листа, одушевљен новим сјајем којим је Дидро блеснуо, подвукао је своју жалост што овом значајном - делу ХМУПЕ века није поклонио своју пажњу Луј Жуве, који би, у интерпретацији једног -лика комада, у коме Дидро приказује самога себе, сигурно постигао успех много већи и заслужнији од онога који је прошле сезоне-имао у Молијеровом Тарти фу.
Успех Дидрсовогт дела Је ли добаћ је ли зао%, на коме се тако дуго таложила прашина у свим могућним позоришним библиотекама и архивама, поново је показао да у драмској литератури · протеклих векова још увек има комада, одавно већ. заборављени, који би; протумачени с разумевањем и љубављу, могли освежити тако штури и ЈеднедИчНи класични“ Реперте ; : з З05
= и = и