Песма о краљу Налу : уломак из староиндискога "Махабхарата"
88
Т. МАРЕТИТе
Нал краљ облик свој изгубиг
Непознат по свету лута. Само он о себи знаде И која му је најближа; икад свога обележја Не ће Нал да очитује.
Говори КесинијаОнај брахман, који беше Најпре ишо у Ајодхју, Речи је Дамајантине Понављао непрестано: „Куд ти, злоћо, оде полу Хаље моје одрезавши, Спаваћиву у шуми ме Оставивши драгу, драги = А ја како ти ми рече, Седим тебе чекајући, Јадујући обдан, обноћ Полом хаље огрнута. Смилуј се мени, јуначе, Која плачем без престанке У невољи, господару, Па ми штогод одговори“ Исти мили њој одговор. Реци опет, разумниче! Тај одговор жели чути Видарпкиња незазорна.. Онако, како онда је Твој одговор она чула, Тако жели и сада га Виларпкиња чут од тебе,“
Говори Врхадасво-
Кад то Налу Кесинија Рече, пошомче Курујев. Срце му се узмучило, Очи суза напуниле. Своју муку он затоми, Која га је краља пекла,
66
сл
См
15
мо 2