Песма о краљу Налу : уломак из староиндискога "Махабхарата"
Т. МАРЕТИЋ
Готова узми, ал Вахук
Да не види, па се врати“. Кесинија до Вахука
Оде и украде меса
Врло врућег, па се за час Угодљива к Дамајанти Поврати и месо њојзи Преда, лошомче Курујев! Ова отпре вична јести Месо, што Нал готовљаше, Окуси и врло тужна“
Врисну мислећ: Нал је Вахук.
Веома се узрујавши Уста испра, а изатог Обоје деце пошаље С Кесинијом, мој Бхараше ! Када Вахук Индрасену
И брата њена познаде,
Он притрчи, загрли их
И у крило краљ их узме, Када натраг Вахук доби Децу сличну божјој деци, Тад бол душу освоји му,
Те заплаче иза гласа, Нишађанин показавши Обилно, како је ганут, Уједампут пусти децу
И прослови Кесинији:
„Та су деца, о блажена, Врло слична мојој деци, Зато кад их ненадано
Ја угледах, сузе пролих.“ Мешаш ли се често с људма, (О теби ће мислит лоше; Али ми смо овде странци; Их, блажена, куд ти драго
ји“
мо с
100
105
110