Повлачење српске војске ка приморју и оснивање "интендантске базе" у Драчу и Скадру
107
ке, идем у сусрет плодној Метохији, тамо имам да осмотрим радове делегата г. Ристића и да их присуством и упутствима убрзам итд., док је пут преко Арба-
није апсолутно пуст и неплодан, тамо ничега нема, ако.
се собом не понесе,« | »У Ђаковицу сам стигао истога дана у вече и исто-
га вечера уверио се, да се за кратко време од два до
три дана не може ништа много учинити, јер храна, и то
само кукуруз, налази се раштркана по целој Метохи-_
ји у рукама закупаца десетка, на који има првенствено право црногорска држава и да црногорске власти у Метохији нису до тога дана добиле одобрење од своје Владе, да ми ишта уступе. Морао сам поново из Ђаковице обратити се најхитнијом депешом нашем делегату г. пуковнику Пешићу на Цетиње, да убрза обећано одобрење употребе кукуруза из околине Ђаковичке.«
»Како нисам ни сумњао у обећано одобрење црногорске владе, које је незнам из којих разлога закаснило, ступио сам у споразум са месним властима ради организације прикупљања кукуруза из места најближих Ђаковици, те је пописом напабирчено око 110.000 кг. кукуруза, који су одређени делегати имали да брзо
прикупе и нашим трупама пруже, кад се Ђаковици при-
макну.«
»Сутрадан кренуо сам за Пећ, где сам увече и сти. гао и од делегата добио телеграфски извештај да је црногорска влада одобрила употребу њеног кукуруза.«
»Пут је већ постао тегобан, те је једно оделење Глав. Интендантуре (новчани одсек) на путу заостало услед немогућности превоза, због излива река и подводности, те је тако сутрадан 12. ов, м. у Пећ стигло.«
"УОвде ме је 12. имао пресрести интендантски воз са 50—60 кола пуних кукуруза, превученог из Митровице .«.