Повлачење српске војске ка приморју и оснивање "интендантске базе" у Драчу и Скадру
96
пуно празна. Што је та ствар друкче испала, он је једини у стању да то објасни, јер осим њега нико није био позван нити је био надлежан да са савезницима регулисава наше спољне односе.
Још једна ствар зауставља нас, пре но што пођемо даље, да на њу скренемо пажњу читалаца, а то су она, на крају депеше команданта Тимочке војске подвучена три питања, на која је очекивао одговор главног интенданта: | -
»Постоји ли и каква конвенција са Арбанијом односно фиксирања права и власти» Који су начини снабдевања допуштени и како је регулисано монетарно питање 2« | =
Ако није била доколица, не знамо какви су други разлози побудили команданта да верује у могућност регулисања ·административно-правних односа још н са једном планинском бандитском »оазом«, названом Арбанија2г Ми смо уверени да је њему било врло добро познато, да је тадања Есадова Арбанија све онеу његовој депеши истакнуте елементе од памтивека фиксирала пушком и пљачком према свима и свакоме, а нарочито према суседима. Шта му је онда требало да навлачи рукавице, кад се осетио у арбанском Елбасануг Ваљда му није импоновало тадање арбанско »законодавство«, »економско благостање« ин »питање њихове монете« коју ни данас немају
Курир Есадов који је тих дана неким послом био у Скадру, навратио се и главном интенданту и саветовао му да распали по Задримљу, па ће наћи хране за војску! Ето и њему одговара на сва три његова питања од стране Есадовог органа! чије савете он на сваки начин не би прихватио, као што смо сеи ми на њих горко насмејали. Зар нам је мало било невоље што су нас већ сатирала три удружена непријатеља,