Просветни гласник
НАУКД И ИАОТАВА
723
која се код ових владалаца врло ретко опажа, него из »олитичких разлога. Што је војска била неиријатељски расположена према иконама, тумачи се очевидно тиме што су најбоље регименте, као на пр. јерменска тема, састављене биле из хетеродоксних граничара. Јермени и Павликијани у византијској војсци, одговарају у неку руку Козацима, који се придржавалн раскола. Онај војни устанак 794 у Оаш/. 'А^џаушхмг могуће да је нотекао из верских разлога. Тиме би се онда дало и растумачити учашће еппскопа из Снноие, по свој нрилици Фанатичког непријатеља икона, и онда нам је и појмљиво што је ортодоксна владавина са овим помазаником поступила као и са осталим незадовољницима'). Од особите важности су искази савременика ТеоФана. Мдаашка историограФИЈа врло непопољно суди о цару НићиФору (802 — 811) стога, што је енергично настојао да сачува држави врховно право надзора над црквом и стога што је врло бодро мотрио на нриходе државне благајне. Но будући да је у верском погледу заступао гледиште монаха, то се нису баш хватали одлучно да му изнесу слабе стране. Једино му се пребацује да је штитио Павлпкијане и Атингане' 2 ). Цар је из особитих политичких обзира поступао благо и иопустљиво са овим изврсним ратничким народом анатолске и јерменске теме. Његов исто тако побожни али ограничени наследник Михаил Рангабе (811—813) хтео је „исиуњен љубављу према Богу а ио наговору НићиФора пресветога патријарха и осталих побожнпх" приредити Павликијанима и Антиганима крваву инквизицнју, али неки зломислећи саветнпци одвратише га од тога 3 ). Но крај свега изрече поболшн цар Михаило над приличним бројем смртну пресуду. Тај постунак и тумачи нам касније лроглашење Л.ава Јерменина за цара. И када у рату са Бугарима поче несрећа да прати царску војску на сваком кораку, стадоше присталице различитих секта да нападају и руже неспособне цареве, тражећи да се врне назад на престо славни победплац Бугара, Константин 4 ). Том приликом казуЈе се да су особито били огорчени војници јерменске и кападокнјске теме 5 ); свакако да ови беху иноверци. Нодизање Лава .Јерменина на престо и тридесетогодишња владавина непријатеља икона која је за тим настунила, беше дакле само последица Михаилове нетолеранције. Но изгледа да ортодоксија, којаје за тим добила превагу, није у овом погледу и опет никакве поуке извукла. Побожна Теодора отворила је одмах религиозну војну против Павликијана а ту војну после 30 година завршио је Василије I. у потоцима крви").
Ј ) ТеоФан 468, 23 и даље. 2 ) ТеоФан 488. 22 и даље. 3 ) ТеоФан 495, 1 и даље. 4 ) ТеоФан 496, 9 и даље. 5 ) ТеоФан 500, 13. ®) Савременици су жестоко осудили овакав безуман аоступак ове Фанатичне жене. "О ха\ тгоАЛсЈт какаг гтју гјџегсраг вгепХцоеу. Тћеорћап соп1;. 165, 15.