Просветни гласник
НАСТАВА Н КУЛТУРА
163
се цивилизација и природа нису довољно слиле једна у другу. Понекад су врло ириродни људи извештачени у својим изразима. и својој физиономији као да имају нешто да сакрију; понекад, напротив, благост душе не смета суровости манира: често та супротност иде и даље, и кроз опор говор и опоре Форме избија слабост карактера". 8 ® И тако то стално иде даље. Сталова не заборавља ни оскудицу укуса која се често сусреће код Немаца, 87 нити сентименталност која је код њих на цени. 88 Али све те замерке маве падају у очи од замерке коју она чини нсмачкој књижевности, или, тачнијо, немачким писцима, који се, по, њеним речима, „ретко заустављају кад треба". 8 ' Ј То нризнање иада у очи тим више што је Сталова иначе пуна хвале за сувремену немачку књижевност и њене представнике. Разуме се, она је склона да кривицу и за тај недостатак баци, не на немачке писце, већ на немачку публику и немачку критику, које стоје далеко испод немачких књижевника да би на њих могле утицати. „Нестрпљивост читалаца или гледалаца никако не приморава немачке писце да из својих дела избаце развучена места", јер они стоје „далеко над својим судијама и в/гадају њима уместо да од њих примају закон". 90 . Као што се види, Сталова овде ирибегава једном очевидно нетачном тврђењу, да би само одбранила и оправдала. једну слабост немачких писаца коју је немогуће прећутати. Јер би, по њој, изишло да ппсци у опште осећање мере не носе у себи, већ да га примају од своје публике; тврђење, које не заслужује да буде опровргнуто чак ни онда кад долази од тако умног аутора као што је Сталова. Да претерана опширност немачких писаца има других узрока, поменуто је на другом месту ове студије. Л.иста замерака које Сталова чини Немцнма није, као што се види, у опште мала, а нарочито није мала с обзиром на њене несумњиве еимиатије према Немцима. Да те симпатије постоје, види се већ из наведеног примера о немачкој опширности боље но из свих хвала које она одаје Немцима. И зар би без тих симпатија биле, даље, могућне и реченице као што је ова: „Треба бити захвалан Немцима на доброј вољи о којој дају доказа клањањем пуним поштовања и учтивошћу пуном Формалности, којима су се странци тако често подсмевали. Они су лако могли заменити хладним и индиФерентним манирима грациозност и елеганцију које, како им се пребацивало, не могу ностићи". 91 Је ли могућно вештије сакрити немачке недостатке: дубоко 86 Ве ГАПета^пе, схр. 28. 87 Бе ГАПета^пе, стр. 17 и 22. 88 Бе ГА11ета§пе, стр. 30. 89 Бе ГА11ета§пе, стр. 111. » 90 На истом месту. Бе ГА11ета»пе, стр. 22.