Просветни гласник
Општи део
751
ка-кзо-ћа о-ру-жје ми-шји; али: хал-ва мар-ва бор-је ор-ла слав-ље хај-вар. 19. Од овога се правила изузимају речи у којима је иза сугласника в и р слог је од ,,-ћ" (јата): у њима вје и рје чини један слог. На пр. ко-рјен-чић, го-рје-ти, по-вје-смо и сл. (исп. у источном говору: ко-рен-чик, го-ре-ти. по-ве-смо и сл.). 20. вј Сви се остали сугласници у групама од два сугласника у средини речи раздвајају, тако да први припада слогу пред њим, други слогу за њим: прав-да кај-си-ја леп-ши пред-њи воћ-ка лак-ши диг-ну-ти вик-ну-ти. 21. Када је у групама сугласника у средини речи више од два сугласника, поступиће се по правилима б) и в), полазећи од последњег сугласника: црп-сти (с и т иду заједно, а п и с се раздвајају); рот-ква (к и в иду заједно, а т и к се раздвајају); је-згро-вит (р и г иду заједно, г и з иду такође заједно, дакле, сва три сугласника иду заједно) и сл. 22. Када су речи од више делова, делови у почетку речи који се осећају као засебне речи или као делови речи са засебним значењем — одвајају се без обзира на горња правила: нај-од-луч-ни-:и ис-те-ра-ти од-у-ла-ри-ти. 23. У случајевима када се сугласник почетнога дела речи губи, онда се речи деле по општим правилима: и-си-са-ти и-ше-та-ти и сл.