Просветно-црквена Добротворка Драгиња Ст. Петровић
а ЕТ ПЕТР о Оро оооросо0000 ооооооосоооссоооососсоосоооооооосооо0осососоо
3 са |
| схејохох 02006] 97 062 01970: 19200: 61920 | «6 зову 6 зоо 6030 60300 61020
0000. о 98
оооосооососососососоосососоооооооосоооооооооосоооосоооо000000осо оОоосо 00000000 -_-___
Српство и Православље
— Последња воља Драгињина —
1. Разумевање црквених потреба
И ако покојница, строго узевши, није била црквена личност, ипак је њено жарко родољубље, њена светла и осетљива душа запазила и сазнала шта нам недостаје, чему се све тежи, шта је најпрече и од капиталне вредности за наш народни и црквени живот.
А код нас се, доиста, иу то доба озбиљно мислило и говорило о потреби Теолошког Факултета. Сматрало се, да није довољно што се у државним школама изучава наука православне цркве, историја опште и специјално српске хришћанске цркве. Нешто више од те дужности и од традиција народних, време и живот захтевали су, као што и данас захтевају, да вероучење у школама буде не само сувопарно изучавање катихизиса и црквене прошлости, већ да веронаука добије и важност једне од главних школских дисциплина, помоћу које ученик треба да се васпитно развије и ушврди у свом каракшеру, савесној саморадњи ради поуздања у себе и тежње ка добру. Јер, веронаука није само научна, већ и васпитна дисциплина. Отуда њена важност и тешкоће са њом.
ООХОСХОСУООЖОСХОСХОо | — 107 — ФОбХОбХОбхОбхооховоо