Просветно-црквена Добротворка Драгиња Ст. Петровић
(ос о о сав (а с Ко Са Об ба О О са Об с ос соса сна) бенд о)
нина, и Вас, и дана 9. маја 1893. г. по освећењу извршеном, уступили Општини београдској—потписани · представници београдске Општине, у име целога београдснога грађанства, изјављују Вам овим путем своју · топлу захвалност на овом тако ретком и драгоценом дару са жељом, да Бог подари Вама дуг и задовољан, живот, да се на Вас угледају многи побожни хришћани и да Ви овим својим примером светлите као узор Српниња свима понољењима престонице и Српства
15. маја, 1893 год. Председник Београд. Београдске Општине Милован Р. Маринковић, с. р.
Тако је, ето, задужила Београђане трајном захвалпошћу ова ретка, родољубива и побожна жена.
Поклоном овим подмирена је једна насушна потреба грађана, јер до тог времена Ново Гробље није имало цркве, у којој би се ожалошћени и уцвељени могли молити Богу за покој душа умрлих им грађана, пријатеља, родитеља и деце.
Даром овим, сем тога, украшена је и престоница Краљевине Србије величанственом црквом, која ће и далеком потомству причати, како је слободна Србија себе занављала старом нашом архитектуром и живописом, прослављеним неимарством и вајарством из доба наших славних краљева и царева, чији споменици и данас речито сведсче, да смо некада били не само политички моћна, већ и напредна држава.
Задужбина побожне и дарежљиве ктиторке представља видни знак праве и истинске пажње према Богу, према умрлом јој другу и према Општини. Она је најбољи сведок велике издашности и љубави према уметности и лепоти византиског стила. По пријатности и симетрији својој светоникољски је храм једна од најлепших цркава у Краљевини из прошлога века. Кад посетилац уђе у овај храм и нехотице га обузимају религиозни осећаји, осећа да је збиља у светом месту. Црквени
ОБУОБУОБУОБ ОБ УОБ У — 65 — – ОбХОСХОСХОХОрХОожО0О