Просветно-црквена Добротворка Драгиња Ст. Петровић
Ооо Са о ОКО КЕХ слов доо хоке ока о Ооо: 96 У 055
неше жршве рускога народа у нашим ратовима 1876. 7. — 8. године.
Па, како је у то време било у Турској на дневном реду и такозвано наше, Фирмилијаново питање, због кога је епископ жички Сава имао отпутбвати у Цариград, као делегат нашег Архијерејског Сабора, то г-ђа Драгиња искористи ову прилику, спреми за Патријарха цариградског Јоакима 11 разне дарове а у исто време ин скупоцени Крст за руске калуђере, пошто је епископу Сави стављено било у дужност, да сврати и у Свету Гору поради и наших Хилендарских ствари.
Новембра месеца 1897. г. епископ Сава крене на пут, дође у Свету Гору и одседне у ћелијама Св. Јована Златоустог, код руских калуђера, код нашег пријатеља 0. Кирила, пошто га Бугари у Хилендар не хтедоше примити.
Том приликом, на дан 21. новембра 1897. године, на Ваведење предао је преосвећени епископ Сава (Дечанац) послати Крст братству и одржао овај говор:
„ЈБубљена у Христу Браћо, Оци свети.
„Честитам вам данашњу прославу Ваведења Пресвете Богородице, Заступнице наше пред престолом Свевишњега и особите Покровитељке вашег духовног врта, у коме сте сабрани из свих крајева православног света, да прослављате име Божје ради спасења, среће и братства целог рода људског.
„Радујмо. се данашњем празнику, који се тако свечано прославља у светом српском Хилендару л због успомена на Св. Саву, који је први узео за покровитељку ове српске обитељи Пресвету Богородицу. Из овог светог места први пут је засијало просветно сунце Правде и Истине за све делове српских земаља. А и ви се, драга браћо, са овим Божјим храмом Светог Јована Златоустог налазите на земљишту хилендарском, на земљишту Светитеља Симеона и Сане, по коме су од пре седам векова ходале њихове светитељске ноге а њихове светитељске руке благосиљале братију и делиле богате дарове светим храмовима бедним и немоћним богомољцима.
оходожосхосхосховхоо > — 78 — ОСЖОСХОСХОСКОСХОВКОО