Рад : лист за науку и књижевност
то - БАД 558 св. Т.
У држави племенској, у Феудалној и патримониалној држави, у држави апсолутној пре либералне, свакад је била другојачија и властита финанцијска система. Свака од тих Финанцијских историјских система била је у својој епоси одређена организацијом народне еко"номије. Било је неизбежно — како народно-економно тако и политички, да се јавно газдинство час више оснивало на владаочевом приходу и на натуралним данцима неслободних, час пак више на том, што "је апсолутна сила употребљена на корисне регале и монополе, а чав више на порези и па такси за услуге државних органа. У свој про_шлости и свакад у будуће зависиће Финанцијска састема од облика народне економије. |
До душе у доцвијим и развијенијим епохама не лодмирују се никад државне потребе само на један начин, обично има предања и остатака из још старијег лоба. Такому нашој историјској Финанцијској системи порел порезе постоји и више врста прихода. Али тек пореза је главно, или управо порезе, које се све скупа зову „порезна система.“ - |
Данас се државна потреба чамирује из ових средстава:
Од чести из прихода на основу јавнога права (то су порезе заједно с таксама за државне услуге и добитцима од монопола, затим равни притоди од управе, разни приноси и плаћања неких газдинстава на основу јавног права);
Од чести из прихода приватне привреде саме државе: дотодав од држивнога имања. поклони, добитак од продани» државни: добара, враћене вађевине, плаћени зајмови, вишим и активни остаци. Али главни су државни приход у свима уређеним државама пореза, таксе за државне услуге и монополи. ит
Шореза, такез за државне услуге и монополи намирују на најпроетији начин државну потребу, кад је народно газдинство уређено на темељу приватне привреде. Држава није узела народну економију, т.ј. процес друштвенога храњења у своје руке, већ то је " оставила приватној привреди, она ће дакле тражити у име државних · цељи од сваког приватног газдинетва принос, порезу. Догод се не би променила организација народне економије, држава ће морати вамиривати своју потребу из приватне привреде, " то како своје властите, тако и грађанске.
Свакако намиривање државне потребе порезивањем није најсавршенији облик. Јер, држава ма да је заједнички орган читавог: друштва, ипак мора намиривати своју потребу купећи приход ка ло кап из приватних газдинстава, ма да је приход тад газдинстава усљед концентрисаног процеса производње већ био једном у гомили, и тек се доцније разлио у милијуне приватних газдинстава. Држава мора дакле трошити многе милиуне на порезивање. Али тек потреба бе њезина према даним околностима не може намиривати другојачије но порезом, е тога то и јесте главни, предмет модерне Финанцијске политике, па дакле п предмет ове расправе. а |
Начело = да се 'порезује опште те сразмерно цо, правој способности зарад намиривања државне потребе појезом. У епоси у којој се државна потреба намирује поглавито порезом, мора свако приватно