РТВ Теорија и пракса
poduhvatu, u коте je korišćeno vise medija, i razmotrili ulogu svakog medija ponaosob, došli smo do zaključka da jedini element koji u svemu tome nije neophodan jeste sama televizijska emisija! Radio, uz pomoć pomenutih priručnih materijala, može vrlo efikasno i mnogo jevtinije da obavi ovaj posao. Sem toga, snimanje radio-emisije u školi je relativno lakše u poređenju sa snimanjem televizijske emisije. Prema tome, u zemljama u kojima je radio-škola isto toliko razvijena kao i školska televizija, program oba ora medija treba zajednički planirati. Možda bi najidealnije bilo kada bi ista organizacija objedinjavala sav obrazovni audiovizuelni materijal: jedino bi tada planiranje mogio da bude u potpunosti racionalno. U većini zemalja о kojima ja nešto znam ne postoji takav racionalan sistem . . . Međutim, u Francuskoj, kao što se to može i pretpostaviti, organizuju i planiraju mnogo racionalnije. Tako su pre nekoliko godiria odgovarajuća lica u francuskom Ministarstvu za obrazovanje odlučila da bi bilo korisnije da se deo novca namenjenog za snimanje televizijskih emisija iz oblasti matematike, a drugi deo za snimanje matematičkih filmova koji bi mogli da se koriste po sopstvenom nahođenju. Ovakve se odluke mogu donositi samo kada postoji jedinstvena ustanova koja planira i finansira sve audiovizuelne materijale. Nesumnjivo da postoji i negativna strana u ovakvim aranžmanima i to, po mom mišljenju, vrlo ozbiljna: oni koji proizvode školske radio i televizijske emisije potpuno su odvojeni od proizvođača drugih RTV-programa u ostalim radio i televizijskim programskim telima . . . Sve je češći slučaj, čini mi se da je to slučaj kod svih nas da pored emisija za učenike, pripremamo i televizijske emisije za nastavnike. Čak i kada nije ree о specijalnim emisijama za nastavnike, trudimo se da emisijama školske televizije utičemo i na njih, izmedu ostalog, i specijalno pripremljenim publikacijama kako bi saznali kako da pridu svom zadatku. Verujem da je od pojave školske televizije u svim zemljama došlo do revolueije nastavnih metoda, menjanja obima nastavnog gradiva, pa samim tim i koncepta koji nastavnici imaju о svom poslu. A posto je televizija nov medij, normalno je da ona bude i avangarda и promenama obrazovnih ideja i metodo. Učestvovanje u ovom širem razvoju u trenutku kada se boriino za usavršavanje tehnike sopstvenih medija bila je, a i danas je, velika privilegija ali i obaveza.
82