РТВ Теорија и пракса
radu, dodali bismo još jedan i za kontekst ovog ogleda sasvim osoben vid smisia. Bio bi to onaj smisao pojma logike koji ovaj ima kada se upotrebljava u najširoj i od strane filozofa-logičara odavno prihvaćenoj sprezi s drugom jednom filozofskom disciplinom s ontologijom. Mi, naime, prihvatamo tezu ontologista da logiku kao filozofsku nauku nije moguče (u)temeljiti samo u okviru proučavanja „oblika valjane misli i metodama spoznaje”, nego da njenu osnovu valja proširiti sve do pitanja bivstvovanja opštih formi mišljenja i metoda saznanja. Suštinska pitanja logike i njenih metoda saznanja su, dakle, po našoj oceni, ontološka i, obratno, prema mišljenju Loca (J.B.Lotz) „ontička istina pojmiva je jedino kao kristalizirana logička istina”. Odatie proizilazi i naša osnovna pretpostavka u ovom radu koja kazuje da se iogika radio-dramskog umetničkog dela, tj. ono što logičko /(logos) nosno/ u radio-drami jest, nalazi u največoj blizini samog fenomena ontološkog ustrojstva radio-dramskog umetničkog dela. A to znači: unutar celine onoga što jeste radio-dramsko umetničko delo je biće ~u smislu radikalne (samo) refleksije koja je refleksija vlastita izvora, biti i jednakosti” 9, ali, istovremeno, refleksija kojoj je zadatak da ontološki identitet - biče radio-drame - dovede ~u živi i sebe sama uspostavljajuči vid logosa”. 10 U tome smislu pokušaj promišljanja logike radio-drame bio bi oslobađanje onog (uvek) datog, onog uvek prisutnog u suštini radio-draraskog umetničkog dela. Govoriti, dakle, o logici radio-drame znači nači „razlog i uzrok” samog fenomena. Ili, drugačije rečeno govoriti o logici radio-drame znači, istovremeno, reči nešto i o tome kako je i na
8 Andrej Medved, Upitnost znanstvenog istraživanja umjelnosti, „Pitanja", 1972 41, str. 1959.
10 Branko Despot, Logički fragmenti , fragmentS, strana 23.
119