РТВ Теорија и пракса
Mira Boglič,
filmski i TV kritičar „Vjesnika”
DIJETE KAO SUBJEKT I OBJEKT NA TV EKRANU
(Razmišljanja u povodu jednog simpozija)
Od prvih početaka naše televizije dijete je na malom ekranu našlo svoje mjesto. Ne samo u programu namjenjenom djeci, več i u programu namjenjenom odraslima, televizija se često obračala temama o djeci, baveći se nizom problema koje ova tema može donijeti počevši od odgojnih i obrazovnih, do medicinske prakse, pedagoških i psiholoških aspekata. Možda bismo mogli, zaista, reći da je mali građanin našeg društva stekao na televiziji svoj najravnopravniji položaj, što je potpuno u skladu sa humanim, etičkim odrednicama naše društvene filozofije. Dijete, kao simbol budučnosti, bilo je dakle od prvih dana prisutno na malom ekranu. Istovremeno televizija je također vrlo rano shvatila i svoje obaveze prema djeci, kao i ogromnu ulogu koju može imati u odgoju i obrazovanju mladih generacija, u formiranju njihova ukusa i sklonosti, u oblikovanju njihovih ličnosti. Medij, koji je posebno privlačan za djecu, pa u toj svojoj privlačnosti postaje u nekim aspektima čak i opasan, postao je danas I kod nas kao i u čitavom svijetu vrlo prisutan u životu djece. Kako naša televizija opravdava tu svoju prisutnost? Kako uklapa i samu djecu u svoj program? To su pitanja o kojima ću pokušati nešto reči iz aspekta dugogodišnjeg promatranja i ocjenjivanja naših dječjih TV programa. Na prvo pitanje možemo odgovoriti vrlo kratko: jugoslavenska televizija sasvim korektno opravdava svoju veliku prisutnost u životu djece, programima koji su uz ncke iznimke uglavnom na zadovoljavajučem nivou i teku bez večih ekscesa i promašaja. Dakako i tu postoje razlike među našim studijima, kao što postoje i u drugoj vrsti programa, a koje niču iz različitog stupnja razvoja naših TV centara, pa su prema tome različite i mogučnosti koje pojeđini imaju ili nemaju kad se radi o realizacijama programa za djecu. Trebalo bi mnogo prostora i mnogo riječi i vremena kad bi se htjelo analizirati dječji program u globalu ili u pojedinostima. Ali to i nije cilj ovog izlaganja, Zadržat ću se na drugom pitanju:
174