РТВ Теорија и пракса
Kakva su Vaša iskustva iz režije i organizacije televizijske proizvodnje? Osnova režije je u planiranju. Mislim da u oblasti drame i velikih serija, u oblasti onoga što se zove kulturno nasleđe ne bi smelo da se radi na brzinu. Brzo je kuso, a pogotovo u televiziji, gde treba mnogo sinhronizovati. Ogroman je broj službi i faktora, Ijudi i kapaciteta koje valja uskladiti. Dobra organizacija nikad nije van delovanja reditelja. Reditelj treba da bude jasan i precizan u svojim zahtevima, ali mora da postoji granica do koje se može tražiti ono ~još nešto”. Poštujući zahteve drugih, insistirati do kraja da se poštuje ono što je prihvaćeno. Režija na televiziji zahteva izuzetno dobru organizaciju. Interna televizijska organizacija je bolest koju moramo da lečimo. Radio sam, recimo, 1971. godine jedan film za bavarsku televiziju po scenariju Miodraga Bulatovića. Godinu dana, tačno na dan рге nego što će početi snimanje, najuža ekipa je bila na objektu na kome će se snimati. Šest meseci рге snimanja bila je gotova knjiga snimanja, a tri meseca pre snimanja bio je poslednji sastanak na kome je rečeno: imate li još nešto da kažete? Presiišani su svi koji rade na projektu. I onda je posao bio iak. Naravno da su moguća odstupanja u samoj reiiji? To opet zavisi od organizacije, koliko to omogući organizacija. Dakle, materija je složena. Knjiga snimanja je stvarno neophodna. Međutim, mogu vam reči, kao izuzetak, da sam jedinu sasvim preciznu knjigu snimanja pravio kad sam režirao operu Koštana. To je u stvari film od dva i po sata. Zašto je bila napravljena kompletna knjiga snimanja? Organizacija se nije mnogo razlikovala od naše prosečne organizacije, ali je unapred bila gotova muzika. Gotova je znači bila cela tonska matrica. Tu ja nisam mogao produžiti ili skratiti ni muzičku pauzu! Koliko je to bio imperativ režije, toliko beše i izvesno olakšanje za reditelja. Koliko s jedne strane sputava režiju, toliko s druge strane režiseru olakšava stvaranje. Radeći drame nikad nisam do кгаја imao sva rešenja.
66