РТВ Теорија и пракса
situaciji čija su joj pravila bila nepoznata, Olja se izgubila, skamenila i počela da liči na malog olovnog vojnika. Ali, moguće je još jedno objašnjenje: Olja se jednostavno setila kako se pred ekranom ponašaju odrasli kada se nađu u ulozi intervjuisanih. ,Da li ste čitali poslednji roman pisca A.?' - interesuje se novinar. Sabesednik prvi put čuje ovo prezime, ali kome je prijatno da javno pokaže svoju neobaveštenost? Neki put u ovakvom slučaju nije greh ako se obmane rekavši „čitao sam' u nadi da od njega neće zahtevati detalje. Napimiti sedam godina, a nijedanput ne videti labuda mora da je za Olju bila ista takva sramota kao i za nekog učenika koji nije bio sposoban da na moneti otkrije rupicu. U izvesnoj meri intervjuisani često „igraulogu' odgovarajući ono što bi, po njegovom mišljenju, želeo da čuje intervjuer i da se ponaša onako kako, na njegov pogled, treba u ovoj situaciji da se ponaša agronom, radnik ili naučik, u ime kojih on nastupa. Odatle i poznate notice sumnje u glasu; da li govorim ispravno, ono što treba? Pri ovom mišljenje sabesednika o zadacima intervjuera ne mora imati ništa zajedničko sa stvarnim ciljevima novinara. Georgij Kuznjecov se seća kako je vodio jednu od svojih prvih kritičkih reportaža na televiziji. Kamere su bile postavljene u restoranu. Tek što se upalilo svetlo, personal restorana je nestao bez traga osetivši se neugodno. Za poslednjim stočićem (sala je bila gotovo prazna) reporter je ugledao usamljenog mladog čoveka i prišao mu: - „Da li često dolazite ovamo? Kako vas poslužuju?" - Ugledavši mikrofon na licu posetioca se razvuče osmeh. - ,U ovom restoranu divno poslužuju" poče on živahno gledajući, ko zna zbog čega, u kameru, a ne u reportera. - „Kolektiv restorana može da posluži za primer..." - Kad je emisija bila završena, posetilac pride novinaru: - „Pošteno govorcći nema goreg preduzeća. Odvratna hrana. Kelnera čekaš satima' - „Zašto niste o tome govorili u emisiji?" - zlovoljno povika reportcr.
102