Српске народне приповјетке, загонетке и пословице. Књ. 1 : приповијетке и загонетке, народне приповијетке и загонетке
Преузимање:
Приказ у BnLViewer-у
Узметни венце, па бежи, До после да не говориш: Превара што ме превари Јоште у двору мајчином.
85. Над већ прстенују дјевојку,
А коно, наша другарице! Другарице. наша невернице !
Не л' се синоћ нама заклињалпе, Да не станеш код туђина, кано, Да не љубиш туђу руку. коно.
Да не мећеш туђ прстен на руку: А ти сада стојиш код туђина,
И ти љубиш туђу руку. коно.
И тип мећеш туђ прстен на руку.
о). Кад се сије брашно за хљеб ради свадбе.
(па ГОРЊЕГА ПРИМОРИЈА — ОД КОТОРА К ЈУГУ ИЗМЕЂУ И ЦРНЕ ГОРЕ).
(Сзи рецимо: у име Бога! Да ово буде у час добар! Тајко п мајка сина жене; Од рода је од велика, Кољена је господскога, Никоме се и не јавља,
Но се роду лицем клања, Род ми њојзи одговара:
МОРА
сл
ој