Српске народне пјесме. Књ. 1, У којој су различне женске пјесме
347
996
и
Па сви шуте, ништа не бесједе, Проговара ага Хасан-ага:
» 0] везиру, честито кољено ! „Нит' је сунце, нит је мјесечина, „Но је оно од Хорвата Мато,
» И он ћера млого дуговање : „Бијели се орахова лађа,
» И сјаји се думен од калаја,
» Од калаја и сувога злата,
»„ И на њему алем камен драги; „И б'јели се из потаје ђого,
» О ђогину сабља окована,
„И на њојзи алем камен драги, » И сија се од злата синија,
„И на њојзи три чирака златна » И на њима три камена драга, „Што ваљају три царева града,“ У ријечи, коју бесеђаху,
Али стаса од Хорвата Мато,
И он стаса морем дебелијем, Па с устави под бијела града, Па он викну Ћуприлијћђ-везира : „Ход', везиру, узми дуговање.“ Скочи везир од земље на ноге, Па повикну лале и везире,
За њим пође тридесет Турака, Отидоше води на обалу;
Кад дођоше од Хорвата Мату, Први иде Ћуприлијћ везире
А за њиме сва Турска господа, Они иду на танану лађу, Е Сепр чине млого дуговање ;
130
135
140
150