Српске народне пјесме. Књ. 1, У којој су различне женске пјесме
366
378 „Које данас у приморју нема: „Тко добије сјутра на мејдану, „Нека обје води у крајину.“
А кад Зуку ситна књига, дође, Те видио, што му књига каже, На књигу се гротом насмијао ; Гледала га, вијерница љуба,
Па му љуба била бесједила :
» О. Зукане, драги господару ! „Откле књига, од кога ли града 7 » Од кака ли главна господара г „Што л' се тако смијешљиво пише 7“ Бесједи јој Зукан барјактаре: »0' Хајкуна, моја. вјерна љубо ! » Ова књига отуд из каура,
„Из бијела града Шибеника,
» Од једнога млада капетана, „Капетана, Јеринића Вука;
ујер ме Вуче скоро побратио, » И дарове мени припремио, „Мене Вуче зове на дарове, »Па дарове п на миловање,
»Да се' видимо хм да о' дарујемо, „Потврдимо Богом побратимство ; „И овако побро овђе пише, „Да поведем тебе, моја љубо.“ Па дозива своје вјерне слуге:
» Чујете ли, моје вјерне слуге ! » Опремајте два коња витеза,
» хоћу данас ићи у приморје
» А“ једноме Богом побратиму 319 „У бијела града Шибеника.“
60
ср ст
70
сл