Српске народне пјесме. Књ. 1, У којој су различне женске пјесме
| 55 Већ јуначки чека на мејдану, Ману сабљом и десницом руком, 25 Добру вранцу главу одсекао; Паде вранац и притиште агу, Насмеја се Сенковићу Иво: „Што сад мислиш, аго од Рибника 2 „Што сад мислши, чему ли се надашг“ 260
399 Поче ага Иву братимити: „Богом брате, Сенковићу Иво ! „Немој мене данас погубити, »Ишти блага, колико ти драго.“ Ал' беседи Сенковићу Ива: 265 „Волим твоју једну мртву главу, „Него благо цара честитога,“ Ману сабљом, одсече му главу, Метну главу у јанкесу “') пасу, Брже с аге поскида одело, (С аге скиде, на себе обуче. Угледаше два пашина сина, Гди погибе ага од Рибника, Пак беседе два пашина сина: »Да душмана жива не пустимо, 2275 »Да ми нашег агу осветимо !«“ Брзо Турци коње уседоше, Па Ивана брзо потераше,
сл
> – (мини |
Бежи Иван, како горско звере,
Док Бог даде, у гору замаче; 280 Ето Турком невоље велике:
На коњма га терати не могу,
Добре Турци коње одседоше,
5») (ву ријеч јанкеса нитда прије нијесам чуо, нити знам шта је, вко није она кеса, што у катана виси доље остраг.