Српске народне пјесме. Књ. 1, У којој су различне женске пјесме
502.
389
„Ја сам, бабо, твоје чедо Ива,“
Од жалости јунак и не чује,
Он не чује, што беседи Ива, 350 Већ салети своје чедо Иву,
Салети га, да одсече главу;
Ето Иви големе невоље !
Оће јунак да изгуби главу,
Да од кога, већ од бабе свога ! 355 А кад види, да ће погинути,
Даде плећа, пак стаде бегати,
За њим Ђурађ пусти бедевију:
„Стани, аго, утећи ми не ћеш |<
Брзо Ђурађ састигао Иву, 360 И оће му да одсече главу;
Кад се види Ива на невољи,
Он се маши у јанкесу џасу,
Баци главу аге од Рибника,
Баци главу пред свог родитеља. 365 „Бог ми с тобом, родитељу Ђурђу ! „Ето т' главе аге од Рибника |«
Кад је Бурађ угледао главу,
Баци мача у зелену траву,
Пак он скочи с бедевије старе, 370 Под Иваном коња приватио,
Своје чедо на руке привати,
Пак Ивана и грли и љуби:
„Вала, Иво, моје чедо драго !
„Који с' баби заменио главу, 875 „Свој господи образ осветлао,
„Свој господи и нашој крајини !
„Ал што е' Турско руво облачио # „Мало бабо душу не огреши,