Српске народне пјесме. Књ. 1, У којој су различне женске пјесме
уШто ја љубих Туркиње ђевојке :
„Кад удари цвијет у планину, 45 „Кад порасте ружа на божуру, „Дизаху се Призренске ђевојке, „Беријаху цвијет по планини,
„Вјешаху га за моје оруже;
„И сам би се, пало, преварио, 50 „А некмоли ова лудаија !
„Што л' одврже мене у хајдуке:
„Не роди ми ливада сијено,
уЈа појавих у Мораву") овце,
уја хиљаду дадох за. сијено, 55 5 хиљада по путу остаде,
„Остаде ми триста јаловијех,
„И остаде стотина угичах,
»„Бачише ми триста јагањацах ;
„али иде триста сератлијах, 60 „Сви минуше, тридес се врнуше, „Узеше ми тридес јагањацах ;
„Кад припуштих овце и јагањце,
131 _„Стаде блека тридес подојницах, „Свака блеји, гледа на Михата, 65 „Откуд ћу им јагњад припуштити ! „Шуче, пашо, мене срце живо.
„Па повиках десет пауновах, „Нотрчасмо на друм пред Турцима,
„ Посјекосмо тридес сератлијах, т0 » ПИ отесмо тридес јагањацах,
„Те дадосмо овцама, јагањце.“
55) (Овдје ружа ваља да значи божуров цвијет, као што се и начињен од чега му драто на ружу налик. цвијет. зове ружа.
56) т, ]. доље у Србију. Како се из нахије Пожешке и Ужичке изиђе Е југу, и данас људи ову сјеверну страну, к Дунаву, зову Моравом,