Српске народне пјесме. Књ. 1, У којој су различне женске пјесме
44]
426
»Да отиде у Лијевна града, „Да сакује токе триесторе
„На мојијех тридесет хајдука,
» И начини тридест челенака „На нашијех тридесет калпака ; „Оваке токе да су позлаћене; „Моје токе од оке четири,
„уОне да су од сувога злата,
БИ у њима три камена драга, „Нек се знаду токе Мијатове % „Свакоме ћу оном поклонити „О мојих плећа зелену доламу, » Од рамена лака певердана.“ Када ријеч у дружину дође, Сви хајдуци ником поникоше И' у црну земљу погледаше, Како трава на увојке расте, Као дојке у младе ђевојке : Не пониче Даничићу Виде, Већ поскочи на ноге лагане, А довати лака џевердана,
Раскака се шњиме низ планину,
Као јелен од седам година, Оде право ка Лијевну граду.
За њим трчи Мијат харамбаша :
„Побратиме, Даничићу Виде! „Врат се амо, немој лудовати! „Ти се прођи бијела Лијевна, „Не оста ми бољи у дружини;
„А знаш добро, што смо учинили:
„Ономад смо убили Турчина, „ Од Лијевна старога Мал-агу,
15
20
25
30
35
10