Српске народне пјесме. Књ. 1, У којој су различне женске пјесме
445
161 уОтидоше ув Кобиљу главу.“ Одатле се натури хаџија, Он се вуче од јеле до јеле, Док изиђе на Кобиљу главу; Али вједи Бајо пи Лимуне, Они пију вино и ракију, Служи њима Туркиња ђевојка Златном чашом и бијелом руком; Кад то виђе Ришњанин хаџија, Он узима џушку Лимунову, Сложи пушку низ лијеву руку; А десном је принесе образу, На Лимуну састави нишане, Па јој десном "даде ватру живу; Пуче пушка као п гром вињи, Не погоди Лимун-харамбашу, _ Већ виш' њега лијепу ђевојку, Балш ђевојку међу обје дојке. Кад то виђе Бајо и Лимуне, Поскочише на ноге лагане, И на ватру јуриш учинише, Рашћераше стотину Ришњана, Сакри им се Ришњанин хапија. Вратише се лијепој ђевајци, Узе Лимун за руку ђевојку, Вели њему Туркиња, ђевојка : „Прођи ме ве, Лимун-харамбашта ! „Прва ме је пушка ударила, » У њедрима, усрце покварила.“ « То изусти,уа / лушу испусти,
305
310
315
320.
330