Српске народне пјесме. Књ. 1, У којој су различне женске пјесме
456
172 Пи 46 У Синовица пола Милутина.
Од како је свијет постануо,
Није љешши цвијет процватио,
Што је данас на ову годину
У Врањеву више Колашина
У онога кнеза Радоице
Синовица попа. Милутина,
По имену млада Анђелија;
Ал' ђевојка сирота остала
Иза оца, јер га изгубила,
Пак остала у стрица својега,
По имену попа Милутина.
Бре каква је цура пристанула !
Глас је дала на четири стране,
Те су на њу свати“) навалили,
Побратиме, са, четири краја,
Те ми просе лијепу ђевојку;
Ал' Анђуша за свате не мари,
Већ свакога она, одбијале.
То се попу веће досадило
Сваки данак свате причекивал“,
Једно јутро попе уранио
И ишето пред бијелу кулу,
Пак дозивље своју снаху милу.
„Иконија, мила снахо моја!
„Хоћу теби нешто говорити; 473 „Ти имадеш шћерцу на удају,
»„Снахо моја, младу Анђелију,
„Ето на њу свати навалили,
5) Свати овдје значи као тросим.
10