Српске народне пјесме. Књ. 1, У којој су различне женске пјесме
· 471
460
паж
Када дође двору бијеломе, Узе Анђу за, бијелу руку,
Те је води у бијелу цркву,
И вјенча је себи за љубовцу; Лијеп пород изродио шњоме: Двије шћери и четири сина. Бог сам знаде јели тако било, А ми, браћо, да се веселимо.
12, Сестра Ђурковић-сердара.
Овде је свијет постануо, Није љепши цвијет процватио Што је данас на ову годину У Лијевну граду бијеломе Мила, сестра Ђурковић-сердара, По имену лијепа Марија;
Глас је дала на четири стране. Испроси је Омиљанић Илија Из приморја из кршних Котара; Ал' на Мару просци навалили, Браћо моја, са четири стране; Најпослије Турци навалили,
А просити лијепу Марију: Једно бјеше цури муштерија. Од крајине Куна Хасан-ага, Пак Марији књигу начинио,
И у књизи овако говори:
» О Маријо, секо Ђурковића !
» И ја сам ти, дуро, муштерија;
· „Хоћеш поћи за ме Хабан-агу,
125
130
10
15
20