Српске народне пјесме. Књ. 1, У којој су различне женске пјесме
ЈЕ
» О љутом сам се змијом завадио,
» 0 љутом змијом Лимуном хајдуком,
„Тешко ми се Лимун заклињао, »Да ја нећу загрлити Мару
» У мојему шехер-Сарајеву.“ Насмија. се ђевојачка мајка,
Пак је зету 'вако бесједила:
„Та не бој се, једна страшивице! „Моја ј Мара срца јуначкога, »длараво ће ти провести сватове.“ Пак од земље на ноге скочила, Она оде Мари у чардаке:
» А да видиш, моја шћери драга! „Тешко ти се Јово препануо
» Од некаква Лимун-харамбаше; „Већ чујеш ли, моја шћери драга ! „Кад будете близу Романије, „Тада зовни ручнога ђевера:
» » Ој] ђевере, мој злаћен прстене ! „ »Дај ти мени коња најбољега,
„ „Бритку сабљу твога брата Јова, уз и твоје двије Даницкиње, »»СОве у чисто заљевене злато; „» И још дај ми твоје одијело:
„ ја ћу сама преко Романије.«““ Кад у јутру јутро освануло
И пођоше кићени сватови, Поведоше лијепу ђевојку;
Кад су били близу Романије, Тад' ђевојка говори ђеверу,
Што је бјеше научила мајка;
То је ђевер снаху послушао,
то
90