Српске народне пјесме. Књ. 1, У којој су различне женске пјесме
474.
Ал' говори племенита Мара: „Ја сам синоћ на конаку био, „Бе сватови дошли по ђевојку „Па лијепог шехер-Сарајева, „Хоће свати да воде ђевојку, „Али не да ђевојачка мајка: „Ђевојка се разбољела љуто; „Те су онп рока оставили, „Оставили до Ђурђева дана, „Докле буде траве за коњица, „За јунаке младих јагањаца.“ Проговори Лимун харамбаша: „Фала теби; царева делијо! „Кад си мени право казивао, „Да не губим млађане јунаке,
„Да не цвјељам жалостиве мајке.“ Пак наточи златан кондир вина,
Те га даје на коња ђевојци; Ал' му вели лијепа ђевојка :
„А бора ти, Лимун-харамбашша ! „Даруј мени овај кондир златат;
„А тако ми моје вјере тврде!
„Докле дођем у СОтамбола града,
„Послаћу ти двије демишћије „Ове у чисту заливене злату,“ Даде хајдук од злата кондира, Мара оде преко Романије Пјевајући, коња играјући.
Кад је сишла к пољу Сарајевском,
Угледала дрво бадемово,
Под бадемом чардак од биљура, А пред двором три кола играју,
135
14
16
0
сл
0