Српске народне пјесме. Књ. 2, У којој су пјесме јуначке најстарије
68
Пн
Ту владика ноћцу преноћио. Кад у јутру јутро освануло, Зету ладну воду прегазише, На СОлатину воду доходише Пред бијелу Врачевима цркву, Ту владика табор учинио
А распео бијело шалторје.
Кад то виђе Махмуте везире, Он се бјеше ближе примакнуо Више Спужа града бијелога, Више Спужа спрема Дердемеза, Под зелену гору Височицу,
Ту је везир табор учинио
А распео бијело шаторје.
Кад то виђе Цетински владика, Он отоле ситне књиге пише, Па их шиље преко горе Црне Црногорским главарим' на руке А кад књиге земље пријеђоше, И главаре дома находише,
2
И виђеше, што им књиге пишу, Оставише мајке и љубовце,
И овчари у планинам' овце, Доватише торбе упртњаче, Танке пушке у руке деснице, Па одоше преко горе Црне, Сваки хита, за владику пита. Док владику бјеху находили: На Слатини њега находише Пред бијелом Врачевима црквом, Ту се силна искупила, војска. Код владике војске не бијаше,
185
190
205
210