Српске народне пјесме. Књ. 2, У којој су пјесме јуначке најстарије
19
„И. сестрицу милу неудату;
„Ал ја тога сад ништа не жалим, „Већ ја жалим, ђе ћу погинути, „Погинути данас без замјене.“ У ријечи, коју бесједише,
Ал' ето ти од паше џелата
Баш на врата тавници проклетој, Пак дозивље Лијеша војводу: „Ко је овђе Лијеш од Пипера, „Нек изиђе пред тавницу клету, „Дипери га на откуп узеше, »Даше зањга све Џиперске овце, „И још млого небројено благо, „И сувише робињу ђевојку.“ ') Превари се Лијеш од Пипера, Те изиђе пред тавницу клету, Џелат трже сабљу испод скута, Ману сабљом, ос'јече му главу, Пак Лијеша за тавницу баци; Пак се опет натраг повраћаше, Опет џелат .са тавнице виче,
Те дозивље Селака војводу:
„Ко је овђе Селак Васојевић 2 „Нек изиђе пред тавницу клету, »Дошла му је остарила мајка,
» Од паше га узе на откупе, „Даде зањга краве и волове
„И бијеле овце и јагањце,
7) Једни мјесто горње четири врсте овако пјевају:
Пипери се зањга подјамчили, А Брда су харач донијела, Те му паша живот поклонио.
= сл
сл си
6()