Српске народне пјесме. Књ. 2, У којој су пјесме јуначке најстарије
24 о. Шеховић Осман (0) како је свијет постануо, Није љепши цвијет процватио, Нит' се бољи јунак одродио, Од како је постала крајина, Него што је овијех година У Клобуку граду бијеломе Младо Туре Шеховић-Османе: На љепоту као и ђевојка, На стидноћу као и невјеста, На јунаштво к'о Бојчић Алија ;') 10) Ал му власи одраст не дадоше. Подиже. се Осмо у Никшиће, У Никшиће у своје пунице, (' собом води до два до три друга: Једно бјеше Јерговићу Мујо, 15 Друго бјеше Шабан-агић Ибро, Треће влаше Остојићу Марко. Први јесу конак учинили 5 У Вилусу селу маленоме, Код Вукића кнеза од Вилуса; 9() Одатле се рано подигоше, Кад су били кроз гору зелену, Разбоље се Јерговићу Мујо, Пак дозивље Шеховић-Османа : „Побратиме, Шеховић-Османе ! „Мене врло забољела глава,
ст
РО (52
5) По овоме види се дасу ову пјесму спјевали Срби закона Турскога.
Туб, 294. — Без напомене. — 85, 85. мени. — 46, 50. Муји,